![Škola jahanja 1 Škola jahanja 1](https://www.danas.rs/wp-content/uploads/2019/11/BASARA_zimski_1.eps-1.jpg)
Siguran sam da je Mitropoliti Crne Gore, Primorja, Brda, Skadra (ako Bog da i još koječega) – koga moja malenkost iz razloga poznatih redakciji ponekad zove Ambivalentije – pomno iščitavao pisanija sv Isaaka Sirina, koga, opet, sveštenstvo, monaštvo i verništvo SPC uprono zovu Isak, kao što i Avraama zovu Avram, iako je razlika vrlo bitna.
Čitajući Isaaka Sirina, Mitropoliti je morao naići da odeljak u kojoj sveta duša piše sledeće, citiram po sećanju: „Šta god da te zadesi, kakva god nesreća da te skoli, za to uvek optužuj sebe i samo sebe. Nikad nećeš pogrešiti.“
Izgleda da Njegovo Visokopreosveštenstvo nije utuvilo tu lekciju.
Malo je u stvari, poslednjih dvesta godina visokopreosveštenstava (svih boja) utuvilo tu lekciju.
Pojavila se, doduše, sredinom pedesetih godina jedna struja u katoličkoj teologiji koja je odgovornost za žalosno stanje hrišćanske vere umesto sa crvenih krpa nadbiskupa i mitropolita – ateizma, komunizma, amerikanizma, konzumerizma, itd – prebacila na vekovna činjenja i nečinjenja nadbiskupa i mitropolita.
(Treba li uopšte reći da su teolozi te struje promptno završili prekomandovani u selendre Patagonije i Podsaharske Afrike.)
Evo šta su naučavali rečeni teolozi.
Crkva je (oni su mislili na katoličku, ja dodajem i pravoslavnu) napustila svoje prirodno stanište – siromašne, ponižene, uvređene i obespravljene i sramno se slizala sa moćnicima i bogatašima ovoga svijeta.
Sledstveno je lično Proviđenje – a ne Rogonja – „pustilo u pogon“ ateizam, komunizam, amerikanizam i konzumerizam ne bi li tim žalcem u mesu trgnula nadbiskupe i mitropolite iz letargije i privolela ih da se sa udobnih pozlaćenih krstova premeste na Hristov.
Treba li reći da Proviđenje (prividno) nije uspelo u tom naumu.
Ambivalentije, istina, nije s raskida da siđe i među siromašne, ponižene i uvređene, ali su mu moćnici i bogataši ovog svijeta nekako bliži srcu pak se uvatio lošeg političkog društva s namerom da „narod i zemlju isceli od virusa opakijeg od korone – bratoubistva i bogoubistva“.
Plemenit, ali preambiciozan naum.
Možda bi Amfilohije najpre trebalo da izvede čudo isceljenja od korone.
Etnofiletizam – inače osuđen (džaba okrečen) kao jeres na nekom od sabora pravoslavnih crkava – u stanju je da zaslepi i istančanije duhove od Amfilohijevog.
Društvo sa kojim se Amfilohije spajtašio većinski čine Srbi, što ih u mitropolitovim očima čini sinovima svijetla, iako je notorno – bar bi to mi Srbi iz pijemonta trebali da znamo – da su političari bez izuzetka propalice, muljatori i lopuže.
Nekima situacija u Srbiji i Crnoj Gori liči na povratak u devedesete, meni pre liči na povratak u tridesete godine XX veka, kada je crkveni mainstream (i to sa manje uspeha nego sada) radio isto što i danas – ortačio se s političarima i organizovao litije, da bi posle petnaestak godina završio tako što su komunisti uzjahali popove.
Ta opasnost je minula. U međuvremenu su se svi komunisti – čast izuzecima – vratili u okrilje crkve.
Neko će naposletku ipak morati da bude uzjahan.
Pratite nas na našoj Facebook i Instagram stranici, ali i na X nalogu. Pretplatite se na PDF izdanje lista Danas.