![Udri muški 1 Udri muški 1](https://www.danas.rs/wp-content/uploads/2019/11/BASARA_zimski_1.eps-1.jpg)
Budući da dan petog oktobra pada u ponedeljak, sva tri nedeljnika serbska su obeležavanju dvadesetogodišnjice Petog oktobra pristupili u prošli četvrtak.
Ne treba sumnjati da je istu temu – sa obrnutim predznakom – obradio i Vučelin Muhur, ali to nije tema naše kolumne.
Peti oktobar je već o desetogodišnjici postao neka vrsta kosovskog mita euromahale i „demokratske“ Srbije sa svim pseudomitološkim značajkama – petooktobarskim carevima lazama, obilićima, vucima brankovićima i kosovolikim zavetom da će jednom osvanuti šesti oktobar.
Kao i u kosovskom boju, živote i bitke su – ne baš trenutno, ali srazmerno brzo – izgubili i Murat (Milošević) i Miloš Đinđić, a rat je, kao i desetinama puta pre toga dobila juče pomenuta govnarska čaršija.
Ćosić se pod okriljem noći promptno preselio iz Miloševićevog čmara u dupe novog izabranika čaršije (do tada u pričuvi) Koštunice Vojislava, doktora nauka sa bibliografijom od cca 125 kucanih strana, koji je desetogodišnju (povremeno krvavu) borbu protiv Miloševićeve hunte presedeo i prekunjao u stranačkom mutlaku.
Đinđić je vrlo dobro znao – nekoliko puta mi je to i lično rekao (i ne samo meni) – da mu u projektu izgradnje realne države problem neće biti „poražene snage“, nego beogradska govnarska čaršija, koja je, kao i desetinama puta pre toga, imala svoju snažnu ekspozituru i u takozvanom DOS-u.
Da čaršija nije pozvala M radi ubistva, Srbija bi se već oko 2005. prenula iz orijentalne začaranosti, mada ne bi baš izgledala kao u vlažnim snovima krugova dvojke.
Ali čaršija je znala da će „narod“, o kome toliko brine (do moga), samo li mu spadne koprena s očiju – videti da su ugledni nacionalni radenici, veliki pjesnici, akademici i moralne gromade u stvari skup teških elebaka, prdonja, saradnika i doušnika Udbe, babojeba i murdara.
To se, naravno, nije smelo dopustiti.
Oslobođenje naroda – koje se već naziralo – značilo bi otimanje parazitskog ljeba iz čaršijinih usta.
Idemo dalje, Đinđić je predvideo – o tome svedoče mnoge njegove izjave – da bi čaršija mogla pozvati M radi ubistva, ali je verovao (pokazalo se uzalud) da proces uvođenja sistema u haos, započet sistemskim uređenjem Demokratske stranke, neće biti zaustavljen.
Kao što ne bi ni bio zaustavljen da čaršija, preko svog novog izabranika, nije i Demokratsku stranku, s teškom mukom ustrojenu na najuzornijim demokratskim principima, u rekordnom roku pretvorila u pljačkašku i razbojničku bandu.
Došlo je, međutim, do nekog kurcšlusa prilikom izbora novog čaršijskog miljenika, Vučića, koga je kao i sve prethodne instalirala na vlast.
Vučić je, naime – a da mu to uopšte nije bila namera, a da ne mogu da ukačim kako – razotkrio svu lažljivost i sav jad i bedu čaršije.
Udri muški, Vučiću.
Pratite nas na našoj Facebook i Instagram stranici, ali i na X nalogu. Pretplatite se na PDF izdanje lista Danas.