![Jutarnji list o hapšenju "hrvatskog špijuna": Pogledajte šta je Vučić rekao pre nekoliko dana i biće vam puno toga jasnije 1 Jutarnji list o hapšenju "hrvatskog špijuna": Pogledajte šta je Vučić rekao pre nekoliko dana i biće vam puno toga jasnije 1](https://www.danas.rs/wp-content/uploads/2024/06/12284208-e1718693743703-1000x560.jpg)
Realno, nije bilo pitanje da li će Srbija u jednom trenutku uhapsiti osobu optuženu za obaveštajnu delatnost, već kada će se to dogoditi, piše hrvatski Jutarnji list.
Problem je što u slučaju delovanja obaveštajnih službenika, špijuna, ne postoje međunarodni mehanizmi koji bi definisali okvire delovanja, poput Bečke konvencije o diplomatskim odnosima, piše Željko Trkanjec u Jutarnjem listu.
Razumljivo, jer obaveštajne aktivnosti u drugoj zemlji su u suprotnosti sa idejom Povelje UN, koja govori o „razvoju prijateljskih odnosa među narodima“. To zvuči lepo, ali saznati šta zemlja od posebnog interesa planira jače je od pridržavanja standarda Povelje.
Obaveštajni podaci se koriste i protiv zemalja sa kojima postoji savez, setite se kada je prošle decenije otkriveno da SAD prisluškuju telefon tadašnje nemačke kancelarke Angele Merkel. Jednostavno rečeno, svako svakoga špijunira u meri u kojoj može.
Procene pretnji ili interesa
Svaka država definiše svoje obaveštajne ciljeve u zavisnosti od procenjenih izvora pretnje ili interesa, a susedne zemlje se redovno uključuju na ovu listu, zbog čega postoje kontraobaveštajne službe. Njihov cilj je da onemoguće rad stranih službi, idealna opcija je da ih drže pod kontrolom, jer se time smanjuje obim njihovog poslovanja, a u izvesnoj meri se njima može čak i upravljati.
Prekidanje lanca obaveštajnih aktivnosti druge zemlje preduzima se kada postoji opasnost da one izmaknu kontroli. Uhapšenim špijunima preti dugotrajna zatvorska kazna. Na primer, u nedavnoj razmeni američkih zatočenika u ruskim zatvorima i ruskih špijuna i ubica, bio je i Evan Gerškovič, novinar Volstrit džornala, koji je uhapšen zbog sumnje za špijunažu i osuđen na 16 godina zatvora.
Drugi razlog za hapšenje špijuna je politički, kada ovim potezom žele da pošalju poruku domaćoj javnosti o uspešnom radu sopstvenih službi i zemlje čiji se špijunski rad napada. Srbija je već nekoliko godina izložena protestima javnosti zbog nezadovoljstva radom vlade koju vodi predsednik Aleksandar Vučić, a najnoviji protesti vezani su za početak eksploatacije litijuma.
Ovo je politički osetljiva situacija, Vučić je već odustao od tog projekta zbog protesta, a sada je postigao dogovor sa Evropskom komisijom i Nemačkom o eksploataciji tog retkog metala, što donosi smanjenje političkog pritiska sa Zapada, na primer kada su u pitanju odnosi sa Kosovom.
Protesti su nastavljeni, a Beograd je već jednom najavio da u njihovoj organizaciji učestvuju „obaveštajne službe članica NATO-a i susednih zemalja”: Hrvatska i Rumunija bi odgovarale ovoj definiciji, jer Beograd ima dobre odnose sa Budimpeštom, koje ne želi da kvari, a Sofija je u grupi zemalja sa kojima deli slovensko pravoslavlje.
Ovim izrazom pokušava se oduzeti kredibilitet protestima i prikazati ih kao rezultat neprijateljskog delovanja drugih država, a demonstrante kao plaćenike stranih službi, o čemu poslednjih dana neprestano bruje srpski mediji, a lidere protesta prozivali su lideri Srbije.
Razmena ili neki oblik reciprociteta
Teško je razumeti logičku osnovu koju su vlasti u Beogradu imale za najavu hapšenja navodnog hrvatskog špijuna, ali ovako najavljeno hapšenje svakako ima pre svega političku funkciju.
Uhapšeni špijuni se procesuiraju i ostaju u zatvoru, a najčešći oblik njihovog oslobađanja je razmena, vid reciprociteta, koji se nikada ne dešava brzo jer će kontraobaveštajne službe pokušati da izvuku što više informacija od uhapšenog. Postoje i neki drugi modeli, poput sporazuma koji omogućava državi koja je uhapsila špijuna da ostvari neki interes.
Osoba koja je uhapšena u ponedeljak u Beogradu biće procesuirana ukoliko Hrvatska tihom diplomatijom ne uspe da postigne neki oblik razmene, što zavisi od daljeg razvoja situacije i političkog cilja koji želi da ostvari vlast u Beogradu.
Srbija je pojačala pritisak na Hrvatsku krajem prošle godine kada je proteran diplomata zadužen za kulturne odnose, na šta je Zagreb uzvratio proterivanjem srpskog diplomate.
Zbog agresije Hrvatska ima iskustva sa delovanjem stranih obaveštajnih službi na našoj teritoriji: tada su u našoj zemlji boravili predstavnici brojnih tajnih službi, zbog BiH, veliki broj iz islamskih zemalja. Situacija se postepeno smiruje početkom ovog veka, ali ulazak u NATO nas čini interesantnim državama koje pokušavaju da saznaju što više tajni našeg odbrambenog saveza, na primer Rusije.
Beograd je tokom Jugoslavije bio raskrsnica međunarodne špijunaže, kako zbog svojih posebnih odnosa sa Moskvom, tako i zbog naklonosti, na primer, prema Palestinskoj oslobodilačkoj organizaciji. Nakon završetka ratova koje je Beograd započeo 1999. godine, kada je NATO bombardovao bivšu Jugoslaviju, interesovanje stranih obaveštajnih službi opada.
Pratite nas na našoj Facebook i Instagram stranici, ali i na X nalogu. Pretplatite se na PDF izdanje lista Danas.