![Ivan Blagojević: Džez sa juga 1 Ivan Blagojević: Džez sa juga 1](https://www.danas.rs/wp-content/uploads/2018/08/0901foto-FoNet-Kostadin-Kamenov.jpg)
Nije bilo srpskih ministara, pre svega onog resornog – kulture, dok Guču obilaze rado. Zato je tu, sve vreme, bio američki ambasador jer džez je, na kraju krajeva, izvorno američka stvar.
Ove godine Guču je istovremeno posetila ruska izaslanica. Rekao bi neko, tipična podela Istok – Zapad – politički i kulturološki. A nije. U pitanju je Jug. A to je direktor i osnivač internacionalnog džez festivala Nišvil prepoznao dobro – južnjački merak i sevdah, pa šta je to drugo nego ovdašnji džez i bluz. Gde ćete bolji primer od Šabana Bajramovića.
Sve ovo ne samo da je uočio, nego je i istakao i, da kažemo to tako filistejski, „iskoristio“ Ivan Blagojević, pomenuti direktor i osnivač. I to uprkos svemu, pre svega manjku ili čak i izostanku novca iz budžeta za festival koji je britanski Gardijan proglasio jednim od deset najboljih u Evropi. I da treba imati stejdž i bistu Šabana Bajramovića, i da treba imati Muzej džeza, i da Kendi Dafler treba da bude počasna građanka Niša i da nagrade za životno delo imaju redom svi zaslužni za džez na ovi prostorima – od Duška Gojkovića preko Stjepka Guta, i Miše Blama do Lazara Tošića i mnogih drugih.
I da stvari treba nazvati pravim imenom – „popu pop, bobu bob“ – pa jasno i glasno kazati – da bi stvar nastavila ovako uspešno treba nam milion evra iz budžeta, a onim ministrima koji nisu davali ni evro, a po vokaciji bili iz sveta muzike, još drčnije se suprotstaviti i poručiti da – nemaju sluha.
I setiti se britkog imena koje asocira na čuvenog američkog parnjaka i učiniti Niš istinskom prestonicom muzike u nekoliko avgustovskih dana, uz sve poštovanje prema Guči i nešto drugačijim limenim zvucima.
Pa kaže Blagojević, u svojoj ličnoj abecedi, da se ministar kulture Kine zanimao kako se organizuje jedan takav i toliki festival u gradu veličine jedne ulice u Pekingu. Ili, da je teatar prioritetna umetnost (otud i Blagojevićevo bavljenje njime deset godina), pa je Nišvil dobio i DŽez teatarski festival. Pa kaže još – autogramu Benija Golsona na katalogu Nišvila obradovao se kao Tom Henks u završnim kadrovima filma „Terminal“. Entuzijazam ga, dodaje, „srećom po njega samog“ ne napušta godinama, a divan je osećaj kad u retkim trenucima ponosa bavljenja stresnim poslom organizatora festivala u prolazu prepozna iskrenu zahvalnost građana. Stres „leči“ slatkišima od kojih je, kaže, zavistan. Rođen je 1959. Završio je Ekonomski fakultet.
Pratite nas na našoj Facebook i Instagram stranici, ali i na X nalogu. Pretplatite se na PDF izdanje lista Danas.