![Uspeo da pobegne, ali mu ubili brata 1 Uspeo da pobegne, ali mu ubili brata 1](https://www.danas.rs/wp-content/uploads/2020/08/1701-1.jpg)
Milan Ilić, Srbin iz sela Donji Lapac, svedočio je 2008. godine pred Haškim tribunalom u predmetu „Gotovina i drugi“ kako je 7. avgusta 1995. uhapšen u Oraovcu, u koji je pobegao kada je hrvatska vojska granatirala Donji Lapac.
Sa Milanom Ilićem su uhapšeni njegov brat Marko Ilić i komšije: Stevo Ajduković, Rade i Ruža Bibić, svi stariji ljudi.
Milan je uspeo da pobegne. Sakrio se u žbunje i ubrzo je čuo osam pucnjeva, četiri puta po dva metka.
Ponovo je uhapšen 10. avgusta 1995. godine, pri pokušaju da pređe u BiH.
Sproveden je u sabirni centar u Zadru, odakle se u septembru 1995. godine vratio u Donji Lapac.
Zatekao je selo spaljeno do temelja, a među uništenim kućama je bila i njegova.
Telo njegovog brata Marka i komšija Steve Ajdukovića, Radeta i Ruže Bibić nađena su 4. septembra 1995. godine u Oraovcu.
Žalbeno veće Haškog tribunala oslobodilo je generale Vojske Republike Hrvatske Antu Gotovinu i Mladena Markača za zločine protiv čovečnosti i kršenje zakona i običaja ratovanja.
Tokom svedočenja pred Tribunalom 2008. godine tužilac ga je pitao da li su on i njegov brat bili pripadnici Vojske Republike Srpske Krajine, na šta je Milan Ilić odgovorio da nisu.
„Bio sam kod kuće u Donjem Lapcu i kad je počelo granatiranje, krenuo sam prema Oraovcu. S tim da je granatiranje počelo iz tri pravca – Mazin, Udbina i Korenica. To je trajalo oko jedan sat, možda malo više, ne znam, ali ja to računam oko jedan sat“, izjavio je Milan Ilić, navodeći da su vojnici imali maskirane uniforme.
Rekao je da su vojnici pljačkali u njegovom selu, a nakon što se vratio u Donji Lapac, rekao je da je „raja kupila što je bilo i nosila, došli su iz Bosne, izbegli i oni, nisu imali na čemu biti“.
„Tražio sam samo krevet da bih imao samo na čemu spavati. E ovako ću vam reći… Vojska što je pljačkala, razvozila je kamionim, ja ne znam kuda. A ovi Bosanci što su došli, naselili su kuće koje nisu izgorele do kraja, da bi imali na čemu spavati. I posle su kupili po kućama đe je nešto ostalo… Ja kada sam se vratio otišao sam kod načelnika, pošto je moja kuća bila zapaljena, da li bih se ja smeo useliti u tu muslimansku kuću… To mi je bilo odmah preko ceste, tako da mi je načelnik dozvolio i ono što je bilo unutra ja sam to sačuvao dok se ta baba nije vratila“, rekao je Milan Ilić.
Preuzeto sa recom.link
Pratite nas na našoj Facebook i Instagram stranici, ali i na X nalogu. Pretplatite se na PDF izdanje lista Danas.